Metalopolis již 20 let pravidelně přináší informace a články převážně související s metalovou hudbou. Často však zavítáme i do jiných než metalových anebo vůbec hudebních oblastí a nezřídka tak nabízíme i obsah mimo hlavní záběr našeho webového magazínu.
3 – 2 –1, „SUFFOCATION bez Franka už nikdy nebudú takí...“ Ale nepovedz. Frank Mullen, vskutku titan a štýlotvorca BDM vokálu im nezakázal, aby pokračovali bez neho, možno z dobrého dôvodu – skupina, ktorej cesta na zaslúženú pozíciu trvala fakt dlho, by nemala skončiť len preto, že on už čas nemá. Keby sa pobral aj Terrance, to už by bolo o inom.
Takto si treba uvedomiť, že oproti časom „Human Waste“ sú SUFFOCATION zo 4/5 iná skupina už veľa rokov a navyše, potom, ako som ich s Rickym Myersom za mikrofónom zažil naživo trikrát, bolo vcelku zrejmé, že jeho presun na plnohodnotný post frontmana je hotová vec. Nepotrebovali vokálne „eso“ z inej kapely, John Gallagher, iný zo „živých“ záskokov je pre svet proste DYING FETUS a Bill Robinson z DECREPIT BIRTH sa do ich štýlu celkom netriafal. Niekto nový, kvalitný, za mikrofónom neopozeraný. Naživo to bolo tam.
SUFFOCATION sú od nového albumu Terrance Hobbs, gitara (od roku 1990), Derek Boyer, basgitara (od roku 2004), Eric Morotti, bicie (od roku 2016), Charlie Errigo, gitara (od roku 2016) a Ricky Myers s mikrofónom (od roku 2019) a dúfam, že to takto vydrží, lebo na v poradí deviatom štúdiovom albume NYDM kultu táto zostava funguje dokonale. A to človek mal očakávania, čožeby nie. Lenže už pri sledovaní prvého klipu som mal pocit, že sa deje čosi ešte o kúsok vyššie než je štandardom na vrchole scény. „Ako je možné, že po tridsiatich piatich rokoch od svojho začiatku majú takúto formu, Hobbs musel dačo podpisovať o polnoci na krížnych cestách, keď aj vážne skvelé kapely v porovnaní s touto vzorkou majú sklon znieť občas ako len snaživí nadšenci.“ Po vypočutí celého albumu, a že som ho počul veľakrát, konštatujem, že deväť nových skladieb robí česť takému pojmu, akým SUFFOCATION sú.
Od prvej sekundy počuť, že sú to oni – znenie, postupy, slávnostne hrozivá a ponurá atmosféra, zhubnosť, a že so šťavou, kumštom a nápadmi hrajú to, čo najlepšie ide im, bodaj by nie, keď toto podanie technického brutálneho death metalu vymysleli. Stovky kapiel môžu byť nimi ovplyvnené (napr. BDM scéna v Indonézii bývala doslova ich pomníkom), je to úplne v poriadku, ale ak sa snažia byť nimi, zlomia si tým väz. Po hudobnej stránke v zásade veľká paráda, čo vokál? Ricky tam sedí úplne presne, tvárny hlboký growl s niekoľkými neľudskými exhibíciami, nič, čo by SUFFOCATION zmenilo, už vôbec nie k horšiemu, naopak, presne jeho angažovanie pomohlo tomu, aby zostali sami sebou. Ak hľadať nejaké negatívum, tak asi len to, že na hypotetický nový album DISGORGE sa asi triasť nemusíme. Ale nemusí nám ani byť celkom smutno za Frankom, pripomenie sa nám v záverečnej znovu nahranej „Ignorant Deprivation“, ktorú si pamätáme z „Breeding The Spawn“. Za mňa vydarený úvod do novej éry.
Ak hľadať nejaké negatívum, tak asi len to, že na hypotetický nový album DISGORGE sa asi triasť nemusíme. Ale nemusí nám ani byť celkom smutno za Frankom, pripomenie sa nám v záverečnej znovu nahranej „Ignorant Deprivation“, ktorú si pamätáme z „Breeding The Spawn“. Za mňa vydarený úvod do novej éry.
To je furt Frank sem, Frank tam. Toto je prostě výborné a basta. I když bych si tam možná dokázal představit variabilnějšího vokalistu. Místo toho... Jak se vlastně jmenoval? Jo, místo Franka! Ale to by možná narušilo ten Suffo feeling. Tak kašlejme na spekulace a poslouchejme. Hlavně "Seraphim Enslavement", jak velmi správně podotkl Reaper!
29. listopadu 2023
Dalas
7,5 / 10
Je to přesně tak, jak se píše v hlavní recenzi. Frank je pryč, život jde dál. A v případě SUFFOCATION jde sice očekávaným směrem, ale tato cesta je pořád lemována zajímavými zákoutími a výhledy. V podstatě klasická nahrávka těchto Američanů. Co chtít víc?
28. listopadu 2023
Reaper
8,5 / 10
Jak to půjde SUFFOCATION bez Franka? Jen těžko se dalo čekat, že kapela s takovým renomé najednou půjde s formou dolů (kor když víme, co nová posila za mikrofonem, Ricky Myers, dokáže). Samozřejmě se hraje první liga a jako vždy na samé špici tabulky. Nová deska mě baví ještě o kousek více než ta minulá, hlavně díky kouskům jako jsou "Perpetual Deception" nebo živelná, nervní "Seraphim Enslavement". Skvělá sbírka s tradiční pečetí kvality, tady skutečně není třeba přivírat oči a z úcty k legendě volit nějaká přehnaně neutrální hodnocení.
28. listopadu 2023
ZE SHOUTBOX-u
Reaper
Frank je pryč. Co ostatní? Těžko předpokládat, že legenda technického BDM se najednou výkonnostně propadne někam do středu tabulky. Novinka (ač disponuje trochu "hodnějším" zvukem) jsou opět klasičtí SUFFOCATION se vším všudy. Jo a druhá skladba kills.
Sobota, 11. listopadu 2023
Dalas
První dojmy? Klasičtí SUFFO! Na atak pozic jejich nejlepších nahrávek to zatím nevypadá, ale s novým vokalistou v sestavě je ještě rozhodně nelze podceňovat. Nová deska nabídne vše potřebné ve stále slušné kvalitě. Prostě to pořád pěkně hnětá.
Pátek, 3. listopadu 2023
Z HODNOCENÍ ČTENÁŘŮ
Subhuti73
6 / 10
Vysávačový vokál, veľa vlastného vykrádania. Vydržia výlučne vytrvalí.
Návrat k plnšiemu zvuku skreslených gitár na vlnách pohodovej melanchólie s charizmatickým vokálom funguje opäť dokonale. Nahrávka nabitá celým spektrom emócií s fantastickým zvukom exceluje vo všetkých rozmeroch post doom/rock žánru.
Metalcore vo veľmi šťavnatej podobe! Keith Buckley, frontman pradávnych a už žiaľ nefunkčných EVERY TIME I DIE a jeho nové pôsobisko v prekvapujúco výraznej forme. Toto sa podarilo v každom jednom ohľade.
Doposud jsem se s tvorbou libereckých spíše míjel a vlastně ani nevím proč. Ty ozvěny starších LVMEN, festival emocí a hůře definovatelná těžká atmosféra dělají z nahrávky pro mě velmi chutné sousto. Jdu se zavrtat pod její povrch => další poslechy nutné!
Stoner / doom / heavy metal tradičního ražení a s "čarodějnicí" za mikrofonem není už žádné unikum. Vlastně ním není ani nová deska amerických CASTLE. Přesto však nahrávka nabídne příjemnou společnost těžký kytarových riffů a (před)pekelných melodií.
Švédská rodinná kapela se příliš nenechává svazovat žánrovými mantinely. Minule to bylo laděno hodně do folku. „Lullaby“ oživuje taneční rytmy postavené na power metalovém podkladu. Opět velmi dobré, jen je škoda, že je to pouze singl.
Jude Law jako sebedestruktivní lovec amerických nácků v temném a tvrdě tenzním thrilleru podle skutečných událostí. Australan Kurzel se s tím nesere a ve filmu, který nejvíc připomíná Sicario či Wind River, zobrazuje zrůdnost i svůdnost US fanatismu.
Zasloužený trest pro ty, kteří Todda Phillipse pasovali na Spasitele komiksu. Nesoudržná slátanina selhává ve všech žánrech, o než se pokusí, svou naivitu každopádně skrývá agresivní temnou introspekcí, která je ještě legračnější než ten psychomuzikál.